Blagoje Marjanović

= Blagoje Marjanović = Blagoje Marjanović – Moša (Beograd, 9. septembar 1907 — Beograd, 1. oktobar 1984) je bivši jugoslovenski fudbaler i fudbalski trener.

Biografija
Rođen je u Beogradu od oca Dimitrija, trgovca, i majke Sofije.[1] Kao dečak je počeo da igra fudbal u trećem timu podmlatka Jugoslavije. Najveći lovac na talente tog vremena, Radenko Milrović je uočio „Mošu“ i odveo ga u BSK. Ostalo je zabeleženo Mošino svedočanstvo o njegovom prvom susretu sa loptom:

„''U mome detinjstvu koje sam proveo u Beogradu, u opštini Palilula, gde sam rođen, u prvo vreme znali smo za klikere i klis. To su bile naše igre. I u tim igrama bio sam najbolji. Neko nas je jednom odveo da vidimo kako u porti kod Svetosavske crkve (kod današnjeg Hrama Svetog Save) deca jure za nekom naduvanom kožom. Ta igračka se zvala lopta. Uzbuđeni i radoznali, moj brat Nikola, nekoliko dečaka iz kraja i ja pošli smo da vidimo to čudo. I lopta nas je opčinila. Živa, neukrotiva, čudno je odskakala, letela kroz vazduh... To nam se dopalo. Odmah smo odlučili da skupimo pare i kupimo loptu. Lutali smo gradom i u Balkanskoj ulici našli radnju koja je u to vreme prodavala kožne lopte. Nisam ni slutio da će baš ta lopta odrediti moju sudbinu. Tačnije, fudbal je moj život! Od tih dečačkih dana do danas on je za mene sedište svega. ”

Igrao je na poziciji centarfora i desne polutke i sa Aleksandrom Tirnanićem je sačinjavo čuvenu desnu stranu reprezentacije i BSK. Za reprezentaciju je debitovao 28. juna 1926. na prijateljskoj utakmici protiv Čehoslovačke (2-6), u Zagrebu. Prvi put se u listu strelaca upisao 15. maja 1927. protiv Bugarske, u Sofiji kada je u poslednjih pet minuta postigao jedina dva gola na meču.

Bio je učesnik Svetskog prvenstva 1930. u Urugvaju. Igrao je u sve tri utakmice koje je reprezentacija tamo odigrala. U drugom meču protiv Bolivije (4-0), bio je strelac drugog gola. Reprezentacija Jugoslavije je na tom prvenstvu završila takmičenje porazom od Urugvaja sa 6-1, u polufinalu. Sačuvana je bronzana medalja sa ovog svetskog prvenstva.[2] Poslednji meč u dresu sa državnim grbom odigrao je 3. aprila 1938. protiv Poljske u kvalifikacijama za Svetsko prvenstvo. Tada je Marjanović postigao jedini gol na utakmici. Najbolji strelac prvenstva Jugoslavije je bio tri puta, 1930, 1936. i 1937.

Posle Svetskog prvenstva, BSK je počeo da plaća svoje igrače. Plate su primali jedino Moša Marjanović i Aleksandar Tirnanić, čime su postali prvi profesionalci u jugoslovenskom prvenstvu. Moša je primao visoku platu za ono vreme, 1.800 ondašnjih dinara (današnjih 17 dolara), što je za 300 dinara bilo više od Tirketa. Za vreme rata je bio u zarobljeništvu u Nemačkoj.[3]

Trenersku karijeru je počeo u BSKu, koji je sa klupe predvodio tri sezone. Prvi trofej kao trener je osvojio u kupu 1953., nakon pobede nad Hajdukom iz Splita od 2-0. U sezoni 1954/55. BSK je bio vicešampion, a iste godine je osvojen i kup, nakon pobede istim rivalom i istim rezultatom kao prethodnog puta. Nakon toga je dve godine boravio u Italiji, gde je prvo trenirao Torino, a zatim Kataniju. Od 1960 je bio trener FK POBEDA Prilep. Kada se spremao da nastavi trenersku karijeru u Kairu, doživeo je 1961. godine moždani udar sa čijim se posledicama borio punih 20 godina, do kraja svog života.[1]

Oženio se 1938. godine Planinkom Ćulić i imao sina Zorana i ćerku Višnju.

Zanimljivosti

 * Nadimak Moša dobio je zbog talasaste kose
 * U filmu i seriji ga igra Petar Strugar
 * Iako je u filmu prikazan kao veliki švaler u stvarnom životu Moša je bio veoma stidljiv i povučen
 * Nakon molždanog udara i nakon što mu je cela desna strana oduzeta Moša je mogao da se opusti jedino uz fudbal pa je dobio doživotnu dozvolu da besplatno može da u đe na bilo koju utakmicu u Jugoslaviji